TlLL SALU
Hoppas att ni inte väntat länge.
Jag brukar komma först. Jag ber om ursäkt.
Ni kommer nog att gilla huset, mr Poole.
Badrummet är helrenoverat. Nytt kakel, nytt tvättställ.
Stora garderober i alla rum och här borta har vi köket.
Vilket fönster! Jag tror att skåpen är original, vilket en del gillar.
-Om ni följer med mig ut... -Men...
Det andra huset längre ner på gatan, då?
Just det... Jag gav dem ert erbjudande, men de ville inte sälja.
-Det är inte till salu. -Sa ni att jag betalar vad som helst?
Ja, det gjorde jag, mr Poole. Men de trivs där, det är deras hem.
Men tillbaka till det här huset. Låt mig visa er trädgården.
Vädret är så fint här i Kalifornien. Folk är ofta ute i trädgården.
Härfinns plats för en swimmingpool.
-Hur mycket? -De vill ha 325000 dollar.
Kan ni upprepa det? Jag hör dåligt på det här örat.
Ursäkta mig. De vill ha 325000.
Okej, jag tar det.
Jag kan säkert få dem att gå ner 25000-30000.
Se på huset. Det behöver ett nytt ytskikt.
Jag betalar vad de vill ha.
Men titta. Huset behöver absolut målas-
-och trädgården lämnar mycket övrigt att önska.
Jag vill betala vad de vill ha.
-lngen förhandling, inga reparationer. -Men mr Poole...
Mrs Wyatt, släpp det bara. Okej?
-Ju högre pris, desto merfår ni. -Okej, då.
Hej, jag bor i huset bredvid. Esperanza Martinez.
Jag ville bara säga hej och önska er välkommen till kvarteret.
Hej. Jag har lagat tamales åt er.
Tack.
Jag var god vän med mannen som bodde härtidigare.
-Det var jag som hittade honom. -Var hittade du honom?
l ert kök. Han dog av en hjärtattack.
Det var fruktansvärt.
Han hade nog legat där i tio timmar.
-Här? -Ja. Vi var goda vänner.
-Var kommer ni ifrån? -lnte härifrån.
Tack för din tamales.
Varsågod.
Det ser ut som om du bränner dig. Har du nån solkräm?
Jag skulle ha ringt först, men du har ju ingen telefon.
Jag ringde på... Jag ville bara kolla att allt var okej-
-och att flytten gick bra. Såg du att vi lagt på nytt ytskikt och målat?
Ja, jag såg det. Bad jag inte dig att strunta i det?
Jo, men jag tänkte...
Jag kommer inte att bo här så länge, så det är bara slöseri med tid.
Vad menar du med det?
Bara så att du vet...
Den som gjorde det, gjorde ett dåligt jobb. Det är missfärgat.
Nåja... Det går att ordna till.
Nej, strunta i det. Det spelar ingen roll.
Ja...
Hur som helst...
Det ser ut som om du bränner dig. Har du nån solkräm?
Jag skulle ha ringt först, men du har ju ingen telefon.
Jag ringde på... Såg du att vi lagt på nytt ytskikt och målat?
Ja, jag såg det. Bad jag inte dig att strunta i det?
Jo, men jag tänkte...
Jag tänker inte bo här så länge, så det är bara slöseri med tid.
-Vad menar du med det? -Bara så att du vet...
Den som gjorde det, gjorde ett dåligt jobb. Det är missfärgat.
-Nåja... Det går att ordna till. -Nej, strunta i det.
Det spelar ingen roll. Hur som helst...
Vad gör du?
Herregud.
Jag vet inte säkert, men...
Det är som...
Snälla, snälla!
Okej, okej. Tack. Vi ses snart.
Mr Poole, nånting underbart har skett.
-Var du i min trädgård nyss? -Tittade ni inte?
-Tittade du in genom fönstren? -Nej. Naturligtvis inte.
-Såg ni inte? -Vad?
Jag såg dig. Du sprang runt.
Vill du låna nåt? Okej, vi ses.
Ser ni inte?
Jag ser en vattenfläck efter ett uselt genomfört arbete.
Ni tittar inte.
-Jag ser ingenting. -Ni tittar inte.
Guds ansikte. Kristi ansikte.
Det är som ett tecken från Gud.
Det enda tecken jag ser är att du verkar lite uppjagad.
Det är nog värmen som påverkar dig.
Okej, jag vet att det är svårt att tro-
-men beviset finns här.
Okej...
-Tänker ni bara strunta i det? -Nej.
Men jag tänker ignorera dig. Jag orkar inte.
-Vem pratade du med? -Med er.
Du pratade i telefon i trädgården. Vem pratade du med?
Ursäkta mig?
Vänta där.
-Ja? -Hej, jag söker Esperanza Martinez.
Jag är fader Vincent Salazar. Hon ringde mig...
l trädgården. Jag ska visa.
Jag sa inte att du kunde gå hit.
Jag vill att ni båda går.
-Ser ni? -Jag ser nånting.
-Jag ber om ursäkt, mr... -Poole. Henry Poole.
Förlåt mig, mr Poole.
Så ni ser det, alltså?
Jag ser att man kan tolka det som ett ansikte. Det ärtydligt.
Men jag är inte säker på att vi kan säga att det är Kristi ansikte.
Tack så mycket. Tack. - Förstår du?
Nu vill jag att ni går, båda två.
Nej, nej. Titta här. Här kan man se ögonen.
Och här är skägget. Och den heliga axeln.
Allting, padrecito! Allting!
Jag ser att man kan tolka det så. - Sånt här ska man inte bara avfärda.
Vi måste ta det för vad det är.
Och det här är en vattenfläck.
Okej? Okej?
-Ni har antagligen rätt, mr Poole. -Precis.
Kyrkan tolererar inga grundlösa tolkningar, men...
lnga men. Spelet är över och det där är inte Kristi ansikte.
-Och jag vill vara ifred! -Ni har rätt.
Ni har rätt, mr Poole. Vi har stannat länge nog.
Nu går vi, Esperanza.
Mr Poole, ni kan inte ignorera detta.
Mr Poole! Tror ni inte på Gud?
Snälla!
Ursäkta mig.
Sånt här ska man inte bara avfärda. Vi måste ta det för vad det är.
Ja...
Snälla...
Jag kommer att må bra igen. Jag kommer att må bra igen.
Jag är ledsen. Jag är ledsen.
-Hej. -Hej, jag är er granne Henry.
Javisst. Jag såg dig flytta in. Jag heter Dawn.
Hej, trevligt att träffas. Din dotter tappade den här i min trädgård.
Förlåt. Jag har sagt åt henne att inte gå in i andras trädgårdar.
Det gör inget. Hon gick bara omkring.
-Spelade hon in dig? -Jag vet inte.
Hon spelar in folk ibland.
Varför gör hon det?
Jag... Jag vet inte.
Tack så mycket för att du gav tillbaka den till Millie.
Jag ska se till att hon håller sig borta från din trädgård.
-Ska du ha fest igen? -Vad sa du?
Jag har sett dig köpa samma saker några gånger och jag tänkte...
Det blir 155,82.
-Jag tänkte att du kanske hade fester. -lnga fester.
-Det ser inte direkt nyttigt ut. -Det är bara en fas.
Skynda.
Kom med mig. - Skynda på! Skynda dig, Margie.
Oj, oj, oj!
-Hallå där! -Spring, spring!
Jag ser er.
Hallå där! Heliga axeln.
Hallå! Är de här dina?
Varsågod, du kan ta tillbaka dem. Ser mitt hus ut som en kyrka?
Det är mitt hem, privat område. Jag vill inte ha er där med era ljus-
-vad ljusen nu gör. Okej? Har ni målat på mitt hus?
-Det är vandalisering. -Lugna ner er, mr Poole.
-Vi har inte målat på er vägg. -Verkligen inte? lngenting?
Vad är det här, då? Kan du berätta det för mig?
Herregud!
Det är inte färg. Och det kommer inte från oss.
-Vad är det, då? -Det är blod.
-Heligt blod. -Blod?
Okej. Jag ska säga er en sak.
Ni tre är gamla nog att veta bättre. - Jag är särskilt besviken på dig.
Jag är så trött på det här. Lämna mig bara ifred. Blod?
Sex veckor tidigare
-Hoppsan. -"Hoppsan"?
-Förlåt. Jag missade. -Missade du?
-Kan jag försöka igen? -Okej.
Fan! Herregud! Förlåt.
Kan du träna och sen komma tillbaka? Kanske värma upp på en apelsin?
Annars gör jag det själv med ett rakblad och en kaffekopp.
-En gång till. Nu kommer det att funka. -Jaha?
-Slappna bara av. -Det här känns bra.
-Nu lyckades det. -Bra.
-Hur många gånger stack hon er? -Tre ellerfyra. Jag tappade räkningen.
-Tre ellerfyra? Hon lär sig. -Hon fick öva lite.
-Några standardfrågor. Hur sover ni? -Jag kunde nog behöva sova lite mer.
-Äter ni bra? -Jag äter.
-Motion? -Här och där.
"Nej", med andra ord. Annars ser det bra ut, mr Poole.
Ni borde nog röra på er lite mer. Lite yoga eller pilates, kanske.
Jag ringer när jag fått provsvaren.
Jag kan ta dig här.
BLEKMEDEL
Hoppas att du inte tänker dricka det. Du köper ingen vodka.
Jaså.
När Gorbatjov tog över i Ryssland 1985 försökte han förbjuda vodka.
Men folk gick inte med på det. Visst är det konstigt?
30000 ryssar dör varje år av alkohol- förgiftning, men folk vill ha det ändå.
Ja...
-Vad är det för fel med dig? -Va?
Jag vill inte vara oförskämd, men det är nåt fel med dig.
Jag vet inte om du är ledsen, arg eller både och, men du är inte normal.
Du kanske vill prata om det.
Ska jag berätta varför jag är ledsen och arg medan du slår in blekmedlet?
-Både ledsen och arg, alltså. -Det sa jag inte.
-Jo, det gjorde du. -Jag gav efter.
-Jag var artig. -Okej, ge efter lite mer.
-Berätta vad som är fel. -Kan du slå in mina grejer? Okej?
Jag uppskattar att du bryr dig, men jag vill bara komma härifrån.
-Jag är ledsen. -Var inte det.
Det är okej att vara ledsen. Jag har varit väldigt ledsen.
lbland måste man vara ledsen för att påminna sig om att man lever.
Det är bättre än att inte känna alls.
-Den går inte bort, va? -Nej. Nej, den gör inte det.
Jag har nog bara gjort det värre.
Har du några förslag?
Nej, men om Esperanza har rätt-
-kommer det nog att krävas mer än en flaska blekmedel.
Esperanza har fel.
Så ung och så full av tvivel.
Tror du verkligen att det är Kristi ansikte?
Från den här vinkeln ser det lite ut som du.
Som en abstrakt version, antar jag.
Det är bara en fläck som är svår att ta bort.
Om du inte får bort den blir den ett minne av dig.
-Va? -Du ska väl inte bo här så länge?
Esperanza är som en lokaltidning.
Jag antar att hon pressade mäklaren. Så vi vet allt om dig.
Ja...
Tänker du sälja det sen för att göra vinst?
Ja, nåt åt det hållet.
Sälj inte till några knäppskallar.
Nej, det ska jag inte göra.
-Lycka till med ansiktet. -Tack.
Eller vad det nu är.
Han är uppenbarligen ateist.
Han är inte särskilt trevlig heller. Det brukar hänga ihop.
De som inte har nån tro, behöver ibland lite hjälp. Så är det bara.
-Vad sysslar du med nu? -Er trädgård är misskötad.
"Misskötad"? Detta är absurt. Folk hjälper inte varandra utan anledning.
-Så berätta vad du är ute efter. -lngenting.
-Fråga honom bara. -Fråga vad?
Hon vill ta hit kyrkan för att se om ansiktet är ett mirakel.
-Ni måste skoja. -Nej, hon är listig. - Eller hur?
Jag uppfattade inte ditt namn, men hur som helst...
Hör på mig... Du skulle kunna bygga ett jävla lusthus i min trädgård.
Jag skulle ändå inte släppa in dig och dina tokiga vänner.
Vad du än tror att ansiktet är, så är det bara en fläck.
Det är inget mirakel. Okej?
-Hur kan ni säga så? -Jag vill inte prata om det.
Jag ville bara ge dig den här som jag hittade nyss.
Herregud... Varför var du tvungen att göra det?
Varför gråter du? Ursäkta mig, men jag hittade den nyss.
Det är Leo. Han var hennes pojkvän, men han dog.
-Han bodde i ditt hus. -Han var så fin.
Jag har en cigarrlåda full med bilder. Du kan hämta dem när du vill.
Han var så stilig.
Jag trodde aldrig att jag skulle hitta nån som han.
Jag var beredd att bara vara gammal.
Jag hade aldrig varit gift. Jag hade aldrig träffat nån.
Men så en dag-
-förfem år sen eller så...
...flyttade Leo hit.
Då förändrades allt. Efter alla år av ensamhet-
-så kommer en man...
...och lyckas sudda ut allt.
Jag hade varit ledsen hela livet och så plötsligt...
...kunde jag inte komma ihåg...
...hur det kändes att vara ledsen.
Sen dog han.
Då kom jag ihåg.
Jag bad till Gud att jag skulle bli av med smärtan-
-och att jag skulle få veta att han hade det bra.
Och nu...
...syns ansiktet!
Guds ansikte.
Esperanza...
Jag vill att du är helt uppriktig mot mig nu.
Tror du verkligen att fläcken där ute-
-är svaret på alla dina böner?
Tror du det?
Vad vill du att kyrkan ska göra?
Bara komma hit och kolla väggen.
Kolla blodet och se vad det är.
Om det inte är nåt, så är det inte det.
Då kommer jag inte att störa er igen. Det lovar jag.
Jag...
Okej, men bara en dag. lnte mer.
Jag menar verkligen det. En dag.
-Tack, mr Poole. -lngen orsak.
Tack. Ni kommer att få se.
Allt sker av en anledning.
-Vem är det? -Han ska öppna väggen...
...för att se att fläcken inte är gjord av en människa. Vi reparerar den sen.
-Det behöver ni inte. -Vi lämnar inte ett hål i väggen.
Det spelar ingen roll. Jag ska inte vara kvar så länge.
Fader Salazar, huset fick ett nytt ytskikt innan jag flyttade in.
Det är inte mycket att prata om.
Kanske inte när det gäller huset. Varför sa ni att ni inte ska stanna?
-Jag vill inte prata om det. -Jo, det gör ni.
-Annars skulle ni inte ha nämnt det. -Får jag ställa en fråga?
-Varförtror ni att ni känner mig? -Det tror jag inte.
Alla kan se att nåt ärfel. Som om ni vore...
Ledsen? Arg?
-Ja. Nåt i den stilen. -Ja...
-Jag är bra på att lyssna. -Jag också.
Alla kan se att nåt ärfel.
-Som om ni vore... -Ledsen? Arg?
Ja, nåt i den stilen.
Alla kan se att nåt ärfel.
-Som om ni vore... -Ledsen? Arg?
Ja. Nåt i den stilen.
Vad gör du där inne?
Det här stället gillar jag verkligen.
Du pratar inte. Eller hur, Millie?
Det är okej.
lbland vill inte jag heller prata. Förstår du?
Jag måste gå nu.
Jag skulle gärna sitta här och prata med dig, men jag kan inte det.
Jag har en ganska lång resa framför mig.
Jag önskar att jag kunde stanna och prata, men jag hinner inte.
Mr Poole. Jag ber om ursäkt. Jag ringde på dörren, men...
Jag har nåt åt er.
-Hur visste du att det var det här? -Jag vet allt om kvarteret.
Det borde ni veta vid det här laget.
Det här var mitt rum.
-Mår ni bra, mr Poole? -Det här var mitt rum.
Det var det sista stället jag var lycklig på.
Men jag minns knappt hur det var.
Här brukade de skrika åt varandra.
Det känns konstigt att stå här igen.
Det...ger mig absolut ingenting.
Jag är ledsen att det inte var som ni hade hoppats.
Var inte det. Det är det aldrig.
Tack ändå. Det var väldigt generöst. Tack.
Vad trodde ni? Man kan inte gå till det förflutna för att ordna upp nuet.
Du låter som en lyckokaka.
Kakor pratar inte.
Nu vet ni i alla fall.
Vet vad?
Hur det känns att komma tillbaka till huset ni växte upp i.
Ja, nu vet jag.
Det ger ingenting.
Det finns ingenstans att gömma sig.
Millie?
Du...
Det ärför sent för att leka.
Var är du, Millie?
Millie?
Millie? Vad gör du?
Älskling?
Millie...
Millie?
Vad är det?
Vad sa du?
-Va? -Mamma.
Vad sa du?
Mamma.
Mamma, kan du höra mig?
Allt är bra. Jag älskar dig så väldigt mycket.
Förlåt mig.
Förlåt mig, älskling.
Förlåt mig. Mamma är här. Mamma är här.
Kom, så går vi.
Nu går vi hem.
-Tack. -Herregud...
Vad hände där ute?
Jag har ingen aning.
Hon har inte sagt ett ord på mer än ett år.
lnte sen hennes pappa stack. Hon älskade honom så mycket.
Det har varit så orättvist mot henne.
Jag kunde inte ens få upp henne ur sängen i början.
Hon vände sig liksom inåt-
-och sen hittade hon inte ut.
Jag tog henne till läkare, terapeuter, psykologer, psykiatrer-
-men ingen kunde hjälpa henne. De gick igenom listan.
Depression, posttraumatisk nånting...
Övergivenhet. Efter ett tag blev hon lite bättre-
-men hon pratade inte.
Hon kanske inte hade nåt att säga. Hon kanske inte var redo förrän nu.
-Men hon rörde vid väggen. -Var det därför hon pratade?
Jag säger inte det, men hon rörde vid väggen och sen pratade hon.
-Och jag berför att hon ska fortsätta. -Det är fantastiskt att Millie pratade.
Men det var en slump att det skedde där. Sånt händer inte i verkliga livet.
l så fall skulle inte jag...
Så skulle du inte...?
Har du nånsin känt att saker bara händer utan anledning?
Och att man bara följer med?
Att man inte kan göra nåt åt det?
-Jag måste berätta nåt för dig. -Vad?
Så att jag inte är den ende som vet.
Det är så ovanligt här i USA. Det händer...
-...men den här sjukdomen... -Sjukdomen?
Den går obarmhärtigt fram i kroppen.
Att stoppa den i det här stadiet...
-Så jag kommer att dö? -Ja.
Mr Poole... Är allt som det ska, mr Poole?
Förlåt mig. Dörren var öppen.
Det innebär inte att du bara kan gå in.
-Jag måste prata med er. -Nej, jag vet exakt vad du ska säga.
Nej, ni vet inte exakt.
Jag antar att du hörde vad som hände inatt?
Nu tror du att flickan pratade för att hon rörde väggen?
Och nu ska vi alla tro att Jesu återkomst äger rum i min trädgård?
Sen förvandlas hela den här jävla vägen till en karneval-
-och varenda kristen galning i närheten ställer sig i kö i kvarteret-
-för att röra min vägg eller se en glimt av den.
Det kommer inte att hända.Att Millie pratade hade inget med väggen att göra.
Och det vet du.
Och bara Gud vet... Det är bara ett uttryck för mig.
Vem vet varför hon gick upp klockan tre och ställde sig och tog på väggen.
Det var jag. Jag sa att väggen skulle befria henne från hennes lidande-
-om hon bara trodde. Det fungerade ju, eller hur?
Nej, hon gjorde det själv. Du peppade henne, men hon tog sig hit själv.
Varför är det så svårt för er att tro att nåt sånt kan hända?
Varför är det så viktigt för dig att jag tror att det kan hända?
Om du kan övertyga mig, blir din egen tro mer verklig.
Desto fler som tror, ju mer övertygad blir du själv.
Så innan du får mig att tro som du, har du inte den tro du vill ha.
Det kommer alltid att finnas tvivel. Du vet aldrig om du har helt rätt.
Du kommer alltid att vänta på att den där mannen ska återvända från de döda.
Och det är sorgligt. Det är verkligen sorgligt.
Jag försöker bara hjälpa till. Bara det.
Jaha?
Es... Esperanza.
-Hej. -Hej.
Hur mår du?
Bra. Jag hämtar bara lite luft.
Jag ville bara tacka för att du hjälpte mig med Millie.
Så...jag bakade några kakor.
Tack.
Det var Millies idé.
-Hur mår hon? -Väldigt bra.
Jag ber bara för att det ska fortsätta så.
Ska vi ta en promenad?
Ja.
De är alldeles nybakade.
-Jag önskar att jag kunde trösta dig. -Det är okej.
Vad händer nu?
Jag går hem, men...
...jag önskar att jag inte gjorde det.
Gud...
Käre Gud...
Gud...
-Gud... -Patience?
Vad gör du? Vad händer?
Mår du bra?
-Vad är det förfel? -lnget är fel.
-Allt är rätt. -Vad pratar du om?
Jag rörde vid ansiktet. Jag la bara min hand på...
Hela kroppen blev varm.
När jag blundade såg jag ett vitt ljus.
När jag sen öppnade ögonen...
...kunde jag se.
Jag kan se.
Titta! Jag ser perfekt.
Numren på husen, registreringsskyltarna.
-Detta ärfantastiskt. Ett mirakel. -Säg inte så.
-Vad? "Mirakel"? -Ja.
Vad kan det annars vara?
En slump. Det finns inga mirakel, Patience. Jag tror inte på dem.
Tänk om det var nåt fel med dig-
-och så gjorde du nåt så meningslöst som att sätta handen mot väggen...
...och så blev du bra igen.
Du behöver inte säga nånting.
Jag måste berätta det här för mamma.
Otroligt!
-Hej. -Hej.
-Det blir svårare och svårare, va? -Vilket då?
Att låtsas som om detta inte händer.
Hej! Du är hemma.
-Millie undrar om du vill leka. -Verkligen?
Jag är nog inte på humör.
Henry, tänker du verkligen säga nej till en sexårig flicka-
-som får riktiga ord att komma ur sin lilla mun?
-Jag kommer snart. -Vi är i trädgården.
Millie?
Dawn?
-Därfick jag er, mr Poole! -Nu tar vi honom!
Ta honom, mamma!
Jag ger mig. Ni vinner. Jag ger mig.
Henry Poole var här
Har du med dig kortet? Är du klar? Bra.
-Hej. -Hej.
-Hej, mr Poole. -Hej, Millie.
Vilken fin klänning. Du ser jättesöt ut.
-Och ni ser nervös ut, mr Poole. -Nej, då... Det är ingen fara...
Jag... Jag är bara lite trött. Ni tröttade ut mig igår.
Kan du gå in i bilen, älskling?
Jag tänkte lämna tillbaka fatet.
-De var goda. Tack. -Kul att du gillade dem.
-Men du borde inte äta alla direkt. -Det spelar ingen roll. Jag menar...
Du har rätt. Jag borde inte göra det.
Jag undrade... Det kanske är lite oschyst, med tanke på situationen-
-men jag tänkte att om du kan skaffa barnvakt, så...
-Ja. -Verkligen? Vänta.
-Får jag fråga dig? -Det gjorde du ju.
Fråga ordentligt, menar jag. Ställa hela frågan.
-Vill du äta middag med mig? -Nej, jag är upptagen.
-Henry, jag skojade. Det gör jag gärna. -Toppen.
-Vad sägs om imorgon? -Perfekt.
Det är inte oschyst att fråga. Det hade varit värre om du inte gjort det.
Tack.
-Vi ses imorgon. -Ja.
Ha det så roligt nu.
Bara den här gången. Okej?
Okej, jag lovar. Vad ni än säger, mr Poole.
Tack.
-Vad är det förfel på henne? -Bursit.
-Och hon som står bredvid? -Det är inget fel på henne.
-l förebyggande syfte? -För säkerhets skull.
Är det sant att han i rött bara vill bli bättre på att dansa?
Ni själv, då? Har ni rört vid väggen än?
Nej.
Men det kommer ni att göra.
-Hej, Henry. Roligt att SE dig. -Skojigt.
Roligt att se dig också. Du glömde de här.
Jag ville ge dem till dig.
Tack. Men jag behöver dem inte.
De blir en fin souvenir från mitt tidigare liv.
-Har du pratat med din ögonläkare? -lnte än.
90 dollar för att få höra att min syn är perfekt.
Men tänk på alla artiklar i de medicinska tidskrifterna.
-Du tror fortfarande inte på det. -Jag håller med om att det är ganska...
Vet du vem Noam Chomsky är? Han är författare och lingvist.
Han sa: "När frågor som gäller beslut, förnuft eller val av handling uppstår"-
-"har vetenskapen inga svar."
-Tror du verkligen på det? -Allt behöver inte förklaras.
lbland händer saker för att vi väljer det.
Jag väljer att tro.
Okej.
-Tack. -Varsågod.
Det här var bland det finaste jag nånsin sett.
Jag är spänd på vad vi ska äta.
Pizza!
Perfekt.
-Det här är väldigt romantiskt, Henry. -Tack.
Verkligen. Plastbestick.
Arvegods.
-Får jag fråga dig en sak? -Visst.
Häromkvällen kom du hem ganska sent, och...
Det spelar ingen roll.
-Vill du veta var jag var? -Ja.
Det kan jag inte berätta.
Jag tog bara en promenad och...
Det var lustigt, för jag lämnade huset och började gå-
-och jag visste inte vart jag var på väg förrän jag kom fram.
-Vart gick du? -Till floden.
Mina föräldrar bråkade mycket.
Då stack jag dit.
Trots att det är en så stor plats kände jag mig alltid trygg där.
Jag gömde mig där.
Det var därför jag flyttade hit.
Så du försvann bara.
Sen det här hände mig-
-så är det första jag tänker på när jag vaknar...
När jag tagit reda på om jag lever eller inte, alltså.
Det första jag tänker på är hur mycket tid jag har kvar.
Det enda jag kan göra är att invänta slutet.
Men imorse när jag vaknade...
...tänkte jag på dig.
Och Millie.
Jag försöker bara säga att jag tycker om det här-
-och...att jag tycker om dig och att vara i närheten av dig.
Jag är överraskad, eftersom jag aldrig trodde att jag skulle känna så.
-Mamma? -Millie! Varför är du uppe?
Jag kan inte sova.
-Var är Esperanza? -Hon snarkar i soffan.
Vi går in. - Gör mig en tjänst. Fortsätt att tycka om det här.
Kom, älskling. Åh, vilken stor säck potatis.
Vad gör du uppe så sent?
Vill du ha Jasper? Här är han.
God natt.
Förlåt. Det är som att hon inte vill missa nåt nu när...
Jo...
Vi kanske skulle säga god natt. Detta är inte...
-Henry? -Jag är ledsen, men det är inte rätt.
-Vad pratar du om? -Du, jag och allting. Förlåt.
Hur kan du säga så?
Henry.
Jag vet att du ska dö.
Men det enda vi har...är nuet.
Och vi ska vara medvetna om det.
Jag är medveten om det.
Det är det som är problemet.
Förlåt mig.
Henry!
-Vad är det? -Det är Millie.
Hon är här inne.
Hon har varit sån hela morgonen. Hon varken pratar med mig eller ser på mig.
Millie? Kan du höra mig?
Kommer du ihåg hur kul vi hade när vi lekte?
Kommer du ihåg det?
Snälla, säg nåt.
Henry är här. Han kom för att leka.
Älskling?
Hör du mig?
Henry, jag vet att du ska dö.
Men det enda vi har är nuet.
Och vi ska vara medvetna om det.
Har det hänt nåt? Nåt som kan ha fått henne att bli så här igen?
En gång, sa du. Du lovade.
Mr Poole, Gud är större än ett löfte till er, eller hur?
-Låt honom gå, Esperanza. -Lyssna på mig!
Mr Poole.
-Herrejävlar! -Säg inte så. Herre...nåt annat.
-Mr Poole, vi harfått svar på testet. -Och det finns ingen förklaring?
-Precis, det finns ingen förklaring. -Vad är det som händer?
-Varför är alla här? -För att se nåt oförklarligt.
-De letar efter hopp. -Jag skulle aldrig ha släppt in er.
-Människor bertill väggen! -Är detta ditt hus?
-Du har haft en väldig tur. -Ja, jag borde köpa en lott.
Står ni bara och stirrar på väggen? Hoppet kan inte rädda er.
Det kan inte rädda er. Eller henne, eller henne eller honom.
Förstår ni? Hoppet räddar er inte!
-Det vet ni. -Mr Poole.
Nej, snälla! Hör på mig! Det är ett mirakel.
Nej, nej! Det är en gåva från Gud!
En gåva från Gud! Herregud!
Ni får ta bort det här! Jag vill inte ha fläcken på väggen!
Jag vill...
Det här räddar inte liv.
-Snälla. -Det här räddar inte liv.
Mr Poole?
Kan ni höra mig?
Mr Poole? Det var riktigt blod.
Herregud.
Tack gode Gud att ni klarade er.
-Vad gör du här? -Jag har väntat på att ni ska vakna.
För att vara säker på att ni mår bra.
-Vad ler du åt? -Åt er.
Varför berättade ni inte, mr Poole? Om sjukdomen ni hade.
-Dawn förklarade för mig. -Vad menar du med "hade"?
-Jag måste träffa en läkare. -Ni får gå och lägga er igen.
-Jag måste träffa en läkare. -Mr Poole, ni ska inte vara uppe.
Hallå!
-Mr Poole, lugna ner er. -Jag ska vara döende.
Nej, nej. Gör inte så. Mr Poole!
Se på er arm, mr Poole. Ni blöder.
Mr Poole!
Snälla.
Mr Poole...
Vakna.
Mr Poole, vakna. Det är ingen fara.
Vakna!
Sa du nåt till mig?
Mamma säger att ni inte är sjuk längre.
-Ska jag inte dö? -Nej, Henry. Det ska du inte.
Hur kan det komma sig?
Jag sa vad som var fel på dig och de kollade. Du är frisk.
Du har aldrig varit sjuk, Henry.
Så jag skulle aldrig dö?
Vi ska alla dö.
Men inte just nu. Och det är det miraklet som hände er.
Men efter vad jag gjort har miraklet försvunnit.
Nej, oroa er inte för det.
Det fanns här så länge det behövde finnas här.
Precis som allt-
-och alla.
Skönt att ni mår bättre, mr Poole.
Millie, skönt att du också mår bättre.
Vet du vad? Du måste vila nu. Okej?
Vi är där ute om du behöver oss. - Kom, älskling.
Välkommen hem, Henry
-Så du ärtillbaka? -Ja.
Jag är hemma. l det som finns kvar av huset.
Vad tror du om allt det här?
-Du ska leva, Henry. -Ja.
-Det är en gåva. -Ja.
Ganska mirakulöst, va?
Jag... Jag vet inte vad det är. Om det var ett misstag, eller...
Jag vet inte.
Jag tror inte att nåt av det här var ett misstag.
Vad händer nu?
Henry Poole var här
Henry Poole ÄR här